Over vannet, tvers over havet, på en liten øy utenfor Carolina,
- bodde det en gang en ung jente med en stor evne,
-som trodde at hun visste alt.
Det er meg.
Folk kaller meg Marina, og jeg er synsk.
Jeg har alltid visst hva folk ønsker lenge før de vet det.
Det er bare en evne jeg ble født med.
Selvsagt var jeg alltid på utkikk etter min andre halvdel,
- det bestemor D'Arbo kaller ens "frasplittede del".
Jeg hadde mine beilere, men ventet på tegnene som viste den rette,
- sikksakkregnbuen, lynet som flerret over himmelen,
- det vanlige som røper at kjærligheten er nær.
Med årene ble forventningen som en feber.
Bestemor sa det var hormoner.
Men jeg visste at kjærligheten var på vei.
Og jeg kunne knapt vente på at min ferd skulle begynne.
Først krysset en tohalet komet mitt spor,
- og jeg var sikker på at kjærligheten ikke var langt etter.
Så skylte en magisk gave i land på stranden,
- med løfte om en reise til et fjernt sted.
Og så var det en giftering i en multefisk.
Et unektelig tegn på at jeg snart ville møte min make.
Og så en natt så jeg ham i drømme.
Egentlig bare en del av ham, men for en del!
Det var et strålende, varmt smil.
Bestemor sa at et smil ikke sier en noe, om en ikke er tannlege.
Når sant skal sies, hadde jeg fått nok av hennes visdom.
Jeg visste at det jeg hadde sett i drømme,
-var min frasplittede dels smil.
Han ville komme over vannet og tvers over havet,
-mannen i mine drømmer.
Min Adonis.
Min Poseidon... nei!
Nei, min... min Zeus!
Derfor ble jeg en smule overrasket
- da tidevannet skylte i land min tilkommende, Leo Lemke.
Bestemor D'Arbo sier, "Kjærlighet er det unektelige spranget".
For et sprang jeg tok, fra min lille øy til hans.
Kom igjen, unger, ikke sløs med vannet!
Forbaska drittunger! Jeg lager pølse av dere!
Damer, kan dere være så snille å hjelpe meg? Takk.
Molly, Gina, dette er min brud, Marina Lemke.
Brud?
Velkommen til nabolaget.
Leo, du får brokk.
Kjærligheten har gjort meg ung.
Ikke kikk nå, ikke kikk.
Til å pakke inn kjøttet.
Riktig! Du må alltid bruke forkle, alltid.
Og du skal jobbe her bak disken.
- Den tåler ingenting. - Beklager.
Det viktigste er at kundene er fornøyde.
- Å, Leo, du er tilbake. - Hei, Harper, raner du meg?
Denne? De har bestemt at Harper skal drepe noen neste uke.
De har ikke bestemt hvem,
- men jeg bestemte meg for å venne meg til våpenet, så jeg er klar.
Skatt, dette er Robyn Graves.
Hun er Harper i "Vårt daglige brød".
- Stor tv-stjerne. - Vil ikke si det.
Og dette er Marina Lemke...
- Min kone! - Hyggelig å hilse på deg.
Din kone?
Jeg mener... Gud, gratulerer!
Så flott.
Leo, din snik, du sa ikke at du hadde dame engang.
Jeg viste akkurat Marina rundt. Vi har ikke egentlig åpent.
Leo, vær så snill, du må hjelpe meg. Vær så snill?
- Jeg har noe i fryseren. - Bare noe grillmat.
Jeg skal se hva jeg kan finne.
Leo giftet seg altså.
Og du også. Så flott.
- Når møttes dere? - For to dager siden.
Ikke tull! Noe så modig.
Det virker bare så plutselig.
Hvordan visste du at han var den rette?
Jeg drømte om ham.
Gud! Skulle ønske jeg fikk noen svar når jeg sov.
Alt jeg noen gang drømmer om, er å være naken på scenen,
- og det er så etter boka at det er flaut å si det til kjæresten.
- Han er hjernekrymper. - Hjernekrymper?
Psykiater.
Jeg vet han skulle ønske at jeg hadde mer kompliserte drømmer, så...
...jeg finner på noen av og til. Kanskje jeg kunne låne din.
"Skatt, i natt drømte jeg at jeg var i bryllupet mitt,"
- "og du var mannen, den eneste for meg."
- Hvordan kan jeg noen gang vite det? - Du vil vite det.
Kjærligheten venter på deg bak et vennlig ansikt.
Det blir store forandringer
-og en hyggelig overraskelse.
Men ikke vær redd for det. Bare ta det som det kommer.
Skjebnen finner alltid en løsning. Det sier bestemor D'Arbo.
Da er det Alex!
Jeg tror vi har narret oss selv med alt snakket om "delt uavhengighet"
- når jeg er en gammeldags jente innerst inne. Jeg kunne ha dødd...
Vær så god. Du kan tine dem raskt i mikrobølgeovnen.
- Takk, Leo. Vet du hva, din kone... - ...er spesiell, ja.
Vi har kjørt hele dagen.
Og dette er vår første natt hjemme sammen.
- Nå må vi stenge! - Å, Gud! At jeg ikke tenkte på det.
OK.
- Hva skylder jeg? - Betal neste gang.
Hei!
- Takk. Vi snakkes? - Ser fram til det.
- Ser deg senere. - Ha det!
Skatt, hvorfor fortalte du henne alt det?
Å... Jeg tenkte bare at hun ville vite det.
Leo! Velkommen tilbake! Jeg hører gratulasjoner er på sin plass?
Hei, Doc! Hils på min nye brud, Marina.
- Alt i orden? - Ja da. Jeg var bare uforsiktig.
Ja.
- Jeg håper du har nok plass. - Å, massevis.
Du vet, jeg hadde ikke regnet med å komme hjem med en ny kone.
Den greia er høylytt.
Jeg har en ny digital klokke. Skal jeg sette den i stua?
Nei. Denne klokka har vært i min familie fra himmelens begynnelse.
- Det er en evighetsklokke. - Det fins ikke.
Klart det gjør. Bestemor D'Arbo sier tikkingen er et ekteskaps hjerteslag.
To hjerter som slår som ett.
Noe så fint, skatt.
Ikke gå noe sted!
Fins ikke noe bedre enn Bessie.
- Hvem er det? - Bessie Smith.
Blues-keiserinnen.
- Hvorfor spraker den sånn? - Det er en sjelden originalutgave.
- Ingen har bedt meg om å danse før. - Det nekter jeg å tro!
Det er sant.
Denne byen gnistrer av strømninger. Jeg kommer aldri til å få sove.
Kanskje du kunne ta meg med ut for å møte noen av naboene?
Vi må tidlig opp i morgen. Vi har en stor leveranse.
Jeg tror den kommer sent. Noe... en brukket aksel.
- Jeg begynner å bli god til dette. - Det er sant.
Hva sier du?
Jeg sier at jeg er en heldig slakter.
- Jeg er glad for at jeg fant deg. - Det var jeg som fant deg.
- Beklager. Det kom overraskende på. - Ja.
Jeg trodde vår neste avgjørelse var samboerskap, ikke ekteskap.
Hvor kom dette plutselig fra?
Slakterens kone.
- Hva? - Leos kone.
Jeg har vært hos mange synske, og denne er ekte.
Hun er en veldig klok kvinne, det så jeg.
Er Leo gift med en synsk?
Hun fortalte meg, "Kjærligheten venter på deg bak et vennlig ansikt."
"Ikke vær redd for det. Bare ta det som det kommer."
Hvor pokker møtte Leo en sigøyner?
Alex, vil du gifte deg eller ikke?
- Før vi svarer på det, sett deg. - Å, Gud! Å nei.
Hvis hun skal ha så stor innvirkning på oss, vil jeg vite mer om henne.
- Glem henne. La oss snakke om oss. - Jeg er bekymret. Nei, nysgjerrig.
Hvis du vil snakke om ekteskap,
- hvorfor spør du en fremmed kvinne i en slakterbutikk?
Hvorfor kommer du ikke til meg?
Glem det! Jeg skulle sagt jeg drømte det. Vi hadde stått ved alteret nå.
- Kan vi snakke rasjonelt om dette? - Nei. Kan du slåss som en mann?
Alt jeg prøver å si, er at ekteskap er en inspirert avgjørelse.
Jeg sa jeg ikke liker uttrykket "hjernekrymper".
Hjernekrymper!
LEMKE & SØNN SLAKTER
"Vi er alle i rennesteinen, men noen av oss ser på stjernene."
Hvem skrev det?
- Det er nydelig. - Det er hærverk!
- Jeg fjerner det for et par dollar. - Vil du ikke la det stå?
- Hva? - Det kan da ikke skade?
Vi har noen småjobber i butikken hvis du kan håndtere en feiekost.
- Har vi det? - Vi får en leveranse i ettermiddag.
- I formiddag. Kan jeg få et ord? - Unnskyld meg.
- Jeg kjenner guttungen. Bare bråk. - Det tror jeg ikke.
Han er kanskje litt misforstått. Han kunne trenge en jobb.
Hva sier du?
Hva venter du på? Kom inn før han ombestemmer seg.
Eugene, kom hit. Bare kom ut hit, OK?
- Jeg vil at du skal feie bakrommet. - Med en gang?
Nei, i morgen.
...og en dollar og 25 cent.
- Kom snart tilbake. - Takk, det skal jeg.
- Flott vindu. Så originalt. - Takk. Ser deg senere.
God dag, dr. Tremor. Hva skal det være?
Jeg ser bare etter noen.
Han er på bakrommet.
Ikke vær urolig for Eugene. Han er en bra gutt.
Selvsagt er han en bra gutt... Eugene!
- Leo sa kotelettene er gode i dag. - Bra.
Jeg vil gjerne ha et ord med deg.
- Beklager. Jeg får timebetalt. - Det vil bare ta et øyeblikk.
Det er OK, Eugene. Sett i gang.
- Hva driver du med? - Feier ut ulykken.
- Hva? - Det er en storrkost fra Ocracoke.
Det er en øy utenfor kysten av North Carolina.
Unnskylder du oss?
Har du glemt avtalen vår?
Jeg har jobb nå. Jeg trenger ingen hjernekrymper.
Eugene, jeg tror ikke han liker å bli kalt det.
Jeg beklager.
- Hei, Doc, står til? - Bra. Jeg prøver å prate med Eugene.
Vær så god. Ta den tiden du trenger.
Hvorfor skjærer du opp alle de kotelettene?
Vi har ikke noe sted å ha dem når leveransen kommer.
Den kommer ikke i dag.
- Har de ringt? - Ikke ennå. Jeg blir god til dette.
Vi hadde en avtale.
Vi skulle møtes sommeren igjennom for å avgjøre om du trengte psykiater.
Den avtalen gjorde tilsynsvergen min og du. Jeg er bare et problembarn.
Hvem sier det? Det er da ingen problemer med deg.
Eugene, jeg er... henrykt over at du har fått jobb. Et positivt trekk.
Men det utelukker ikke terapi. Det er fortsatt ting vi må snakke om.
Kotelettene kommer til å tørke ut! Ingen kjøper dem i morgen.
- Eugene? - Marina?
Det har med rytme å gjøre, ikke sant?
Flytt deg, ditt rasshøl! Gudskjelov at det er åpent.
Jeg kommer hjem og han står der, fåret:
"Jeg er kunstner. Måtte Jackson Pollock huske kalvekotelettene?"
Jeg sa, "Gi deg. Dét har ikke vært søtt siden du gikk på kunstskolen."
"Jeg har betalt for maten. Du kan i det minste hente den."
Nå har jeg middag for 24 anmeldere og kunsthandlere innen tre timer,
- i håp om at en av dem vil oppdage og ta over den lille tølperen.
"Det er hennes feil", tenker du.
"Hvilken vettuge kvinne roter seg borti en maler?"
Men jeg tigger deg om å hjelpe meg.
Jeg trenger kalvekoteletter, massevis, nå.
- Hva er dette? - Kalvekoteletter, massevis, nå.
Hvordan gjorde du det?
- Flott vindu! - Ha det!
Ja, hvordan gjorde hun det?
Eugene, stikk innom i kveld klokka seks. Vi snakker om dette valget.
Slapp av, Doc. Jeg skal ta godt vare på ham.
Det setter jeg pris på.
Hils jenta di fra meg.
Å ja, du og Robyn hadde et kort, skal vi si, avgjørende møte.
Jeg er nysgjerrig, mrs. Lemke. Hvorfor foreslo du at vi giftet oss?
Hva jeg sier og hva folk hører er ikke alltid det samme.
Opplever ikke du det i ditt yrke?
Mrs. Lemke?
Jeg sa ikke til din kjære at hun skulle gifte seg med deg.
Jeg kan se at du tenner på henne. Du må ha en som er større enn livet.
Men det blir ikke henne du slår deg til ro med. Kan du gi meg en hånd?
- Selvsagt. - Takk.
Kan jeg gi deg et yrkesmessig råd?
- En lærd mann som deg? En ære. - Bra.
Jeg tror på kvinnelig intuisjon, mrs. Lemke, til en viss grad,
- som en manifestering av den kollektive underbevisstheten.
Men du bør være forsiktig med å innrette livet ditt
- eller noen andres, for den saks skyld...
...etter et så primitivt instinkt.
- Jeg skal legge meg det på hjertet. - Bra, bra.
Lukker du døren?
Eugene, jeg ser deg senere.
Tunga hans er lang nok til å skjære over strupen på ham.
- Jeg skulle akkurat til å si det. - Skatt, det er til...
Tar du den?
Lemke's.
Hva? Kan du ikke komme?! Jeg trenger oksekjøttet i dag!
- Kanskje jeg burde gå ut litt. - En brukket aksel?!
Eugene, pass butikken. Og vask hendene før du tar i kjøttet.
Hei, jenter. Står til i dag?
Bra, virkelig bra.
- Hei. - Hei.
Jeg har visst ikke sett deg her før.
Jeg flyttet akkurat hit med mannen min.
Kanskje du kjenner ham. Han heter Leo Lemke.
Slakteren?
- Hei, si fra hvis du trenger hjelp. - Det gjør jeg faktisk.
Jeg ser etter noe prektig og gammelmodig.
- Hva er anledningen? - En kirkekonsert.
"Led oss ikke inn i fristelse."
Den er så glamorøs.
Du vet, med oppsatt hår og noen lekre sko...
Må ha vært en stund siden du var i kirken.
Jeg ser for meg deg i denne på en nattklubb.
Du står foran et rom fullt av folk, og du...
...du synger.
- Bruk pumps og perlekjede til. - Jeg tar denne.
- Hvor mye koster disse? - Tre femti.
OK, tre femti. Det tror jeg at jeg har.
Her er tre, og jeg har myntene. Vær så god.
Jeg må gå tilbake til arbeidet. Takk.
Ser deg senere.
Jeg tror jeg har hatt et gjennombrudd.
- Jeg skal synge blues. - Synge blues?
- Hva betyr det for deg? - En salongopptreden.
Det som skjedde var at jeg møtte en herlig kvinne i en klesbutikk.
Og jeg husker ikke akkurat hva hun sa, men det føles riktig.
- Jeg skal synge. - Ja vel, du har lyst til å synge.
Men hvorfor tror du en ekspeditrise i en klesbutikk virker slik inn på deg?
Nei, hun er ikke ekspeditrise. Jeg tror hun jobber i slakterbutikken.
Men hun er så klok.
Stella, en kvinne som er så intelligent og innsiktsfull som deg
- trenger ikke en synsk til å si hvordan hun skal leve.
Det er derfor vi er her.
Tror du virkelig at hun er synsk?
- Hei. - Hei, du.
Hvem gjorde det med vinduet ditt?
Kanskje jeg burde gjøre noe sånt.
- Angående de skoene... - De er så koselige.
Arbeider du i dem?
- Hva er det til? - Kveldsmat. Til deg og en venn.
Venner har jeg nok av. Det er kjærlighet jeg mangler.
Ikke gi opp. Det tar den tiden det trenger.
Hva da?
Leo liker det ikke når jeg begynner å prate på denne måten.
Det er to ansikter.
Nei, det er ett ansikt med to sider.
På den ene siden... er det vold.
Men ikke mot henne.
Det er bare mot menn som har behandlet henne stygt.
På den andre...
...er hun på utkikk etter kjærlighet.
Men hun er forvirret...
...fordi hun...
Jo, fordi hun er på utkikk...
...hun er på utkikk etter den i feil hus.
Gud velsigne henne. Jeg kan ikke vente.
Ikke gå for langt fra trammen din. Snart får du to å lage mat for.
Tror du mannen min ville like meg i et slikt antrekk?
Jeg mener, det er så sofistikert, og... du vet...
Nei, jeg synes du ser flott ut.
- Hva skylder jeg deg? - Ingenting. Det er en gave.
Takk.
- Takk. - Ser deg senere.
Denne byen er full av gærninger. Du vil ikke bli tatt for en,
- så kan du ikke slutte med dette hokus-pokus-snakket?
Jøss, Leo, jeg prøver bare å hjelpe.
Vi selger kjøtt, vi driver ikke med rådgivning.
Jeg synes det er nifst.
Hvordan det?
Jeg...
Du...
Jeg må gå og ta meg en drink.
Hei, Leo! Jeg hørte akkurat nyheten. Hvordan er det å være gift?
Gi meg en drink, Luis. En stor en.
Elskling!
Skatt!
Kom hit, vennen min.
- Molly, Gina. Står til i kveld? - Bare bra.
- Kom og sett deg. Den er til deg. - Takk.
Nå...
Hvordan er den evige kjærligheten?
Vi glatter bare ut skrukkene.
Det blir alltid en løsning, ikke sant?
En bryllupspresang. Du trenger en mojo.
Det er en poseamulett. Noen urter, tørkede blomster, litt krydder...
Røtter, nøtteskall, spindelvev, stearin.
- Selv bruker jeg gjerne spisskarve. - Å? Bruker du spisskarve?
Jeg bruker aldri spisskarve. Geiteragg er bra.
Det klarner synet, så det du ser er...
- Det du ender opp med. - Nettopp.
Takk, damer.
Men dere vet at det som er meningen, ikke kan forandres.
Harde tider krever et åpent sinn. Bruk den.
Fine sko, Alex. Jackie Gleason-kolleksjonen?
Liker du dem?
OK.
Jeg kan ikke reise bort med deg og Robyn neste helg.
- Hva mener du med det? - Det har kommet noe i veien.
Jeg leide huset for fem måneder siden. Jeg har gledet meg til helgen.
- Det var uventet. - Vi skal slappe av og more oss, jo!
- Jeg har en date til deg på lørdag. - Jeg har allerede en date, takk.
Å, det er noe annet. Ta med deg henne.
Jeg vet ikke hvem hun er ennå.
- Jeg er nysgjerrig. - Å nei, du.
Du har en date med noen, men du vet ikke hvem det er.
- Hold munn og putt. - Nei.
Jeg er alltid interessert når vennene mine viser tegn på dementia praecox.
Hør her, Alex. Det høres flåsete ut, men jeg har møtt en herlig kvinne.
Hun sier at jeg snart vil lage mat for to. Jeg vil virkelig tro henne.
- Tro hvem? - Slakterens kone.
Og en dag, en dag...
Jeg flyktet så langt fra deg jeg kunne.
Hvorfor ender jeg alltid i dine armer igjen?
Det er der du hører hjemme, trygg og varm i min favn.
- Men... - Kom hit, min lille pasjonsblomst.
Jeg vil bare det som er best for oss.
Å, Chauncy, Chauncy.
Jeg sa jo at en av oss ville bli såret.
Hvorfor ender alt jeg tar på opp med å... dø?
Det er geværet, vennen min.
En liten eske bærer han ned! Store mannen, en liten eske!
La oss lesse av denne. Er du helt...? Det er ikke til å tro!
Han ringer riks fra Georgia...
Hei, Eugene.
Jeg kjøpte denne til deg.
Jeg ville gi deg den. Jeg ville at du skulle åpne den her.
- Takk. - Det er bare en liten gave.
Men den betyr noe for meg, og jeg ville at du skulle ha den.
Å, Eugene, hun er nydelig. Kom her...
- Jeg kalte henne Rosalita. - Så søt hun er. Hei, Rosalita.
- Liker du henne? - Hun er nydelig! Tusen takk.
- Du er sen! Få ræva i gir nå. - Gå nå.
Leo, hvis du har noe usagt med meg, ikke la det gå ut over ham.
- Prosit. - Har du begynt med en ny parfyme?
Kanskje du er allergisk mot min nye mojo.
Her, jeg skal gi deg et papirlommetørkle.
- Vær så god. - Hva i granskauen er det?
Dette er Rosalita. Er hun ikke søt?
Hva skal du med en levende kylling?
Nei, ikke si det.
Ikke si det.
Jeg vil helst ikke vite det.
Ikke si noe. Bare... nei.
Leo! Det er bare en liten kylling.
Jeg hadde aldri trodd jeg skulle se et hjernekrymperkontor innvendig.
Det ser så normalt ut.
Jeg hadde ventet meg noe mer psykotisk, perverst.
- Hva kan jeg hjelpe deg med, Leo? - Ingenting. Jeg er normal.
Det er kona.
Jeg vet at vi bare har vært gift i et par dager,
- men jeg tror at hun kanskje er sprø, hvis du skjønner.
Jeg har en anelse. Men "sprø" er ikke et ord jeg liker å bruke.
Ikke jeg heller.
Du skjønner, vi giftet oss så fort. Dagen vi møttes. Hun insisterte.
Hun fortalte meg at jeg var mannen i hennes drømmer.
Jeg ante jo ikke at hun mente det bokstavelig.
Dermed avla vi noen eder.
Jeg tror at en mann bare er så god som sine eder.
Men nå tror jeg at hun bare giftet seg med meg pga. drømmene sine.
Hun tror på dem, Doc.
Det er ikke naturlig. Det kan jo være et slags kompleks i hodet hennes?
Da er hun sprø. Og i så fall, hvordan kan jeg vite om hun elsker meg?
Derfor tenkte jeg...
...drømmer, galskap, høres ut som ditt område.
Nå skremmer hun meg virkelig, Doc!
Hun har en levende kylling. Hun har en slags hojo rundt halsen.
Du må helbrede henne, ellers går dette galt!
Doc, jeg har vært i Brooklyn. Jeg kjenner til voodoo!
Hei, Leo. Hvor er den nye frua?
- Bare bra, takk. - "Hvor", sa jeg. Blås i det.
- Pass på at hun får dette, OK? - Klart.
- Når skal du gi det til henne? - Ikke vær redd.
Ser jeg redd ut?
Det er et kjærlighetssymbol. Det vil besegle deres kjærlighet for alltid.
Jøss! Mrs. Lemke?
Lot jeg...? Lot jeg døren stå ulåst, eller...?
- Hvor er behandlingsbenken? - Nei, jeg bruker ikke benk.
Jeg vet ikke om du har vært i terapi før.
- Det er min stol. - Er det det? Den er god.
Det er viktig at du vet jeg ikke kan hjelpe deg om du ikke vil være her.
Du kan selvsagt gå når du måtte ønske.
- Jeg lovte Leo å komme hit. - Bra. Hvorfor det?
Han synes vel at jeg er litt snål.
Snål? Interessant ord.
Hva betyr det egentlig for deg?
Det var et godt spørsmål.
Det er vel fordi jeg vet ting før han. Det gir ham gåsehud.
Ja.
Du vet da at kvinner er blitt brent for mindre.
Du vet altså ting.
Så du forteller en fremmed at hun bør synge foran et publikum
- før hun er klar, slik at hun trolig vil bli helt motløs.
Kjenner du Stella?
Du ber en kvinne vente på kjærligheten heller enn å finne den.
Det er sant, alt sammen.
Og sier til kjæresten min at vi bør gifte oss.
- Nå begynner du igjen. - Nei. Folk...
- Jeg kan ikke noe for hva jeg ser. - Men du kan noe for hva du sier.
Ser du syner? Hører du stemmer?
Har du forutanelser?
Går du på rulleskøyter?
Hvordan passer rulleskøyter inn i din evne?
De gjør ikke det. Jeg ville bare ha det litt moro.
Det er svært uortodoks å forlate kontoret med en pasient.
Jeg er ikke din pasient. Jeg gjør det for Leo.
Hvis du vil si meg hvor gal jeg er, så snør på deg skøytene.
Hva gjør jeg her? En gal kvinne i en klesbutikk fikk meg til dette.
Ikke rart jeg går i terapi. Jeg er for lettpåvirkelig, ikke sant?
Du blir kjempegod.
Hadde jeg bare vært svart, ville jeg følt meg mye bedre.
Luis, whisky soda. Nei, glem sodaen. En dobbel.
Jeg vil ikke snakke om kvinner. Og jeg vil ikke snakke om kona.
- Er du gift? - Leo, hils på vår nye sanger Stella.
- Hun skal gi bula klasse. - Da får du nok å gjøre.
En til, Luis.
Bessie Smith? Du synge Bessie Smith, en mager liten spurv som deg?
- Jeg synger Debbie Boone. - Nei.
Jeg elsker Bessie.
Stella, gå på scenen.
Ingen årsak.
Luis.
Au da!
- Har du hemmeligheter for meg, Luis? - Hei! Hva tror du?
God kveld. Først vil jeg synge "In the Dark".
I mørket
Er det bare...
- Beklager. - Det er i orden. Det er OK.
Oi da!
I mørket
Er det bare du og jeg
Ikke en lyd
Ikke et sukk
Bare lyden av det stakkars hjertet mitt
I mørket
Men snart
Vil denne dansen ta slutt
Og vi vil bli savnet
Men jeg later ikke som
For jeg sverger Det er gøy
Gøy å bli kysset
I mørket
Nå vil vi finne
Hva resten har lagt igjen
La dem danse
Vi vil finne romantikk
I mørket
Jøss, som jeg har savnet vinden!
- Mangel på vind gjør en ufrisk. - Ja.
Du skulle forklare meg hvordan dine synske evner fungerer.
- Det er så godt å slå seg løs. - Ja, det er sant.
Mrs. Lemke, jeg lovte din mann... Vær så snill!
OK.
- Går det bra? - Ja da.
Det er som om man står midt i en smultring.
Alt etter hvilken vei man snur seg, kan man se inn i folks liv.
Hvis man lener seg en vei, er det "husj"!
Man fanger en bit av fortiden.
Og hvis man snur seg litt, støter man rett på framtiden.
Det er som om noen kjører en bildeserie for meg i små rykk.
Greit, jeg er nysgjerrig. Hva mener du med "bildeserie"?
Her, gi meg hendene dine.
Der er havet.
Og den lille nakne kroppen din.
Og du krøller tærne i sanden.
Hvite blomster i en begravelse.
Mammaen din.
Hun er virkelig glad for at hun ga deg de røde trommene.
Og der er du, knapt seks år.
Du har røde kuler over hele kroppen.
Og de får deg til å klø.
Du vil klø dem.
Sju.
Jeg var sju.
Rør meg igjen For jeg bryr meg ikke
Rør meg for jeg bryr meg ikke
- Luis, champagne til mrs. Kefauver! - Miss, og si Stella.
Champagne? Tror du dette er Copa? Vi har Bud Lite på fat.
Stella, du er musikk i mine ører. Herlig! Du synger som en engel.
- Et englekor. - Tusen takk skal dere ha.
- Du er litt av en sanger, dama! - Å ja?
Ja. Vet du, jeg hører sangen din og ser for meg bilder,
- myke og drømmeaktige, som på film.
- Å ja? - Ja.
Synes du virkelig det, Leo?
Det er ikke så mange av oss som liker blues. Vi må holde sammen.
Det hadde vært fint.
Jeg hadde ikke tenkt meg at du jobbet på et slikt sted.
- Tenkte du deg meg? - Ja, klart det.
Men jeg har alltid trodd
- at dere blues-sangere sov hele dagen og var ute hele natta.
- Og bodde i Paris. - Ja.
Jeg vet det. Og her underviser jeg kvisete unger i hellig musikk.
Leo, hva har du på hjertet?
Det er noe jeg må si deg.
Klart det, hva du vil.
Det handler om kona mi.
Saken er, jeg tror ikke at vi giftet oss av de rette årsaker.
Det virket fornuftig da hun fridde, men jeg vet ikke...
Kanskje jeg ikke vet hvordan jeg skal være en ektemann, ingenting fungerer.
Kanskje det ikke var meningen.
Hun forteller meg stadig at jeg er mannen hun skulle gifte seg med.
Saken er...
Jeg vet at det ikke er riktig, men...
...jeg har følelser for deg.
Å, Leo...!
Jeg har de samme følelsene for deg.
Men kona mi...
Hun er så skrøpelig.
Det ville sende henne utfor stupet. Hun står ikke langt ifra.
Du har rett.
Vår kjærlighet skal være på et høyere plan.
Vi skal ikke la oss tilskitne av jordiske begjær.
Jesus, du snakker til og med som en engel.
En padde.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Hvordan...
Så omtenksomt.
Det er vanskelig å orientere seg når man ikke kan se stjernene.
Ja.
Her om natten så du etter stjernene i nattkjolen.
Iakttok du meg?
Forrige uke så jeg noe jeg ennå ikke kan tro.
Jeg har kikket på stjernene siden jeg var liten. Jeg så en tohalet komet...
Er det sant? Jeg også. Det var mitt tegn på at kjærligheten var på vei.
Hvordan kom du til å gifte deg med Leo?
Det var meningen at jeg skulle det.
Jeg visste det da jeg så smilet hans i drømme.
- Han er min frasplittede del. - Hva er en frasplittet del?
For lenge siden, før mannen og kvinnen, fantes noen vesener.
- Vesener? - Vesener.
Å, vesener! Ja.
Nemlig. Vi så ganske rare ut, men fornøyde som griser i troa.
Og vi trengte ikke noen til noe, og...
Og vi kunne formere oss på egen hånd?
Du kjenner ikke denne historien.
- Det er ikke mulig! - Jeg gjør det. Sett meg på prøve.
OK.
Åndene som da hersket over verden...
...misunte oss gleden og uavhengigheten.
Derfor splittet de oss.
Som muslinger i halve skjell spredte de oss for vinden.
Man kan ennå se arret,
-som selvsagt er navlen.
- Nemlig. Navlen. - Nemlig.
Du...
Du sa...
Vi hører sammen med de frasplittede delene og er stort sett ulykkelige,
- fordi vi bruker livet på å lete etter den tapte andre halvdelen.
Og noen ganger...
...blir vi så oppslukt av letingen etter den spesielle personen...
...at de ikke merker det engang.
- Bang, der står de... - Rett for øynene deres.
Ja.
- Hvordan vet du dette? - Trolldom.
Jeg ville aldri ha trodd at du hadde det i deg.
Faktisk er det noe alle kjenner. Det er Platon.
Forvrengt, men Platon ikke desto mindre.
- Min bestemor fortalte meg det. - Hun må ha vært belest.
Blind fra fødselen av.
Jeg har aldri møtt noen helt som deg, mrs. Lemke.
Da burde du komme deg ut mer. Og du kan kalle meg Marina.
Marina? Det er pent.
Hør her, Marina...
Hvis du tror at du giftet deg fordi din bestemor forvrengte Platon,
-er du på farlig grunn.
Jeg setter pris på omsorgen. Men jeg ventet ikke at du skulle forstå.
Jeg forstår. Og jeg vil at du skal forstå.
Din impulsive oppførsel setter ekteskapet ditt i fare.
- Kanskje Leo bare dukket opp... - Det gjorde han ikke.
Hvordan tror du han kom til Ocracoke?
- Jeg foreslo at han tok ferie. - Det var hans skjebne.
Disse vrangforestillingene er ikke sunne. Jeg kan hjelpe...
Du vet ikke noe om kjærligheten eller livet. Ikke sitt her og belær meg.
Du kan ikke bare gå! Disse fantasiene...
Dine fantasier om å være synsk og ha krefter er farlig.
Og de er... De er en helvetes måte å styre livet på.
Du drømte ikke Leo inn i livet ditt!
Selvsagt gjorde jeg det! Jeg begikk bare en feil.
Det er i orden. Det er OK.
Å innse noe er det første og vanskeligste skrittet.
For å være ærlig skjønner jeg hvordan det er å tro at man vet alt.
Det er helt fryktelig. Jeg har ødelagt Leos liv og mitt liv.
Jeg må gå og finne ut av dette.
Ordne det.
Du endte opp på rulleskøyter i parken med en pasient.
Det er klassisk kontra-overføring.
Du tillot at hun manipulerte deg
- inn i en sårbar, for ikke å snakke om uprofesjonell situasjon,
-der hun kontrollerte deg.
Dette er førsteårs psykologipensum, Alex.
Bra. Bra. Bra.
Doktor Tremor, ikke kast bort en flott karriere på en deilig rumpe.
Hold pikken i buksa og virksomheten din under kontroll.
Og så skal du huske at vi har en oppgave her i verden.
Har du sovet godt?
- Jeg hørte ikke deg komme inn. - Jeg ville ikke vekke deg.
Vil du hjelpe meg med denne? Den sitter fast.
- Prøver du å si meg noe? - Nei. Prøver du å si meg noe?
Nei.
Si det med blomster.
For første gang kan jeg nesten tenke meg en verden uten terapi. Amen.
Så fint at vår tid sammen har så positiv virkning.
Den har vært bra. Men dette må jeg nok takke den synske for.
- Jeg trodde vi hadde snakket om det. - Slapp av. Jeg er ikke helbredet.
Bra. Vel, ikke bra, men...
Tilgi meg, doktor, for jeg har syndet.
Men han er en så bra mann. Og jeg tror han virkelig liker meg.
Er han gift?
Ja, men...
...kona hans er ikke frisk. Hvilket selvsagt gir meg skyldfølelse.
Hun gjør ham ulykkelig.
Så jeg rasjonaliserer med at jeg skal gi ham litt velfortjent glede.
- Du er skuffet, hva? - Jeg er nysgjerrig.
Å, nei!
Det ville du ikke vært om du kjente ham. Jeg mener, dette er den rette.
Man vet alltid når det er den rette.
Jeg vet alltid når det ikke er den rette, og dette føles ikke sånn.
Så jeg er sikker på at Leo er den rette.
- Leo? - Det er det han heter, Leo.
Jeg tror virkelig du ville like ham.
- Vær så god. - Nei, vennen min, koteletter.
- Koteletter? - Koteletter.
Fint skilt! Det gir en lyst til å gå inn.
- Å, er det deg! - Hei.
Jeg visste ikke at du jobbet her.
- Hvordan gikk det med den kjolen? - Fint. Alt går så fint nå.
Takket være deg synger jeg på en cabaret, Dellago's.
Det stedet vet jeg om. Mannen min liker det.
Ja vel, det er en bar.
Men jeg har møtt en virkelig vidunderlig mann.
Kanskje du kunne fortelle meg om vi kommer til...
Blås i det, jeg vil ikke vite det. Bare be for meg.
Be for oss alle, elskling.
- Kan jeg henge opp en liten plakat? - Det ville gjøre meg stolt.
Jeg må be Leo gå og se deg. Han elsker sånn gammel musikk.
- Leo? - Min mann.
Det blir ti.
Vi ses.
Ti.
Jeg må finne en kone til min mann.
Hvorfor ikke?
Takk.
Flytt deg, ditt rasshøl.
Nå kan du gjette.
Kunne du tenke deg en bamsete, middelaldrende mann?
Jeg vil ha dem unge. Jeg går aldri på dates arrangert av slakteren min.
Men jeg møter gjerne han som dekorerte vinduet ditt. Er han ung?
Her har du kortet mitt.
Vekslepengene...
- Jeg ville gitt alt for en bris! - Ikke før i september, tidligst.
Er du blitt værvarsler nå?
Guds ansikt er et enveis speil.
Du hører ikke på meg, det var det jeg visste!
Du har helt rett. Jeg ber om unnskyldning.
- Unnskyld meg. - Du hører fortsatt ikke på meg!
- Leo! - Du er inne. Bra.
- Hva har du gjort med kona mi? - Jeg har en pasient hos meg.
Din gærning kan vente, men ikke min. Hun prøver å spleise meg med kvinner.
Noen få besøk til her, så kan vi legge henne inn på Bellevue!
- Vent litt her... - Bare hold deg unna henne, OK?
Du er en farlig mann.
- Klokken din har stoppet. - Jeg vil ikke snakke om det!
- Hvor er Alex? - Hos en eller annen gærning.
Legefrue er ikke en av de rollene jeg tar.
- Gud, Grace, hva skal jeg gjøre? - Hva?
- Jeg fridde til ham her om kvelden. - Er det sant?
Ja! Jeg kan heller ikke tro det.
Men jeg møtte en utrolig kvinne. Hun åpnet øynene mine.
- Jeg også. - Å ja? Har du funnet deg en ny?
Nei. Den nye jenta i slakterbutikken...
Gud! Marina. Hun er utrolig.
- Er hun virkelig? - Absolutt.
- Hva sa hun til deg? - "Ikke gå for langt fra trammen."
Derfor avlyste jeg helgen med dere, for å vente på min mystiske date.
- Tror du jeg er sprø? - Grace, det er fabelaktig.
- Alex tror jeg er sinnssyk. - Det er hans yndlingsdiagnose.
- Hvorfor kaster vi bort tid på menn? - Alle gjør ikke det.
Å, Chauncy, ikke ta på meg der.
Mrs. Lemke.
- Hva er i veien? - Ingenting. Jeg må snakke med deg.
- Å. Ja, da... - Nå.
- Skal vi gå på kontoret mitt? - OK.
Jeg ville snakke med deg i morgen. Vi må ha gårsdagen klart for oss.
Jeg oppførte meg upassende. Jeg skulle aldri møtt deg under stress.
Det var uprofesjonelt.
Jeg skulle aldri ha fortsatt konsultasjonen utenfor kontoret.
Og det var ikke min sak å gi deg en hurtiganalyse av ekteskapet ditt.
Doktor Tremor, jeg så deg i drømme i natt.
Ja, det er slett ikke uvanlig. Drømmer er viktige.
Du kan jo ha en liten notisbok liggende ved sengen
- og skrive dem ned hvis du er redd for... Hva gjorde jeg?
Smilte.
Mrs. Lemke, Marina...
Jeg kan ikke nekte for at jeg er tiltrukket av deg.
Men slapp av, jeg vet hvorfor og hvordan jeg skal bøte på det.
Det fins ikke noe botemiddel. Et sekund i går kveld visste du det.
Kjærlighet er det unektelige spranget.
Nei, dette er ikke kjærlighet. Det er det vi leger gjerne kaller...
Jeg kommer på det. Kontra-overføring.
Du hører ikke på meg.
Jo, jeg gjør det. Og jeg skjønner akkurat hvorfor du gjør dette.
- Gjør du det? - Ja.
- For å ta igjen. - For hva da?
Du er sint på mannen din fordi han har et utenomekteskapelig forhold.
- Hva? - Ja.
- Har Leo en kvinne på si'? - Ja.
Å, beklager. Jeg trodde du visste det.
Hvis det var sant, ville jeg ha visst det.
Hvem er hun?
Beklager, det kan jeg ikke si.
Det er ikke til å tro at han har en på si'.
Gud, vi har bare vært gift i tre dager.
I går sa du selv at du hadde begått en feil.
Ja, men det var min feil. Jeg skulle rette den opp.
Og jeg skal bestemme hvem min mann burde gifte seg med.
Skatt, vi må snakke sammen.
Jeg hørte deg i går da du snakket, du vet...
Det var altså bortkastet tid å prøve å finne en kone til deg?
Selvsagt! Jeg har en bra kone. Vi kan finne en løsning.
- Enkel er jeg, men ikke dum. - Hva mener du med det?
Løgn og bedrag er kanskje ikke i ditt ordforråd?
- En dag til, en dollar til. - Legg pengene tilbake i kassa nå.
- Hva er en kasse? - Du vet at jeg vet det.
- Tjuveri har jeg ikke tid til. - Skatt...
- Hva snakker du om? - Det manglet 50 dollar i går kveld.
Er det denne du ser etter?
Eugene!
Eugene.
Hvorfor får du deg ikke en behandlingsbenk?
Jeg trenger noen råd. Husker du jeg fortalte om den jenta jeg liker?
Ja.
Hun har en "Sybil" -greie på gang. En dag behandler hun meg som Romeo.
Den neste behandler hun meg som om jeg er folkefiende nr. 1.
Kvinnens sinn har vært ubegripelig for mannen fra tidenes morgen.
Hyggelig tone. Litt fiendtlig innstilt?
Ja... nei! Vi er ikke her for å snakke om meg.
Nei, jeg betaler. Pga min mannlige stolthet bør jeg kanskje vrake henne.
Men så tenker jeg at jeg burde gi henne en sjanse til.
Kanskje satse alt og til og med be henne med ut.
- Hva så? - Hva om hun sier nei?
Eugene, stilt overfor et risikabelt foretakende...
Doktor, ti ord eller mindre. Tiden går.
Kjærlighet er det unektelige spranget.
Jeg skulle akkurat si det samme. Jeg får henne til å vrake slakteren.
- Eugene? - Ja.
Jeg går ut ifra at det var metaforisk ment?
Nei, jeg snakker om den gamle gubben jeg jobber for.
Gamle Hannah Brown fra andre siden av byen
Blir mett på mais Og bryter det ned
Ved daggry
Kan du høre gamle Hannah si
Gi meg en syltelabb Og en flaske med øl
Send meg, jeg bryr meg ikke Jeg vil bare klovne
Gi pianospilleren en drink For han gjør meg deppa
Han har rytme Oh, yeah
Når han trommer med foten Gjør han meg søvning
Sjekk bareberhøvlene og...
Leo... Hva gjør du her?
- Jeg måtte treffe deg. - Jeg måtte treffe deg også.
- Det er kona mi. - Jeg vet det.
Hun er helt ko-ko.
- Nei, hun er vidunderlig! - Kona mi?
- Hun fikk meg til å synge. - Marina?
- Så saken er... - Saken er...
Du er førsteklasses, Stella, prima vare. Sammen er vi utsøkt.
Men kona mi har bare meg til å støtte seg gjennom den vanskelige tiden.
- Vi må gjøre det slutt, Leo. - Jeg kan ikke bare gå fra henne.
Ligger dere kvinner alltid et skritt foran? Det er litt nifst.
Vil du ha tilbake denne?
- Eugene? - Fordømt...
Jeg ville bare si unnskyld for at jeg beskyldte deg.
Jeg vet ikke hva som går av meg. Og jeg håper du kan tilgi meg.
Det kan jeg.
Jeg likte virkelig blomstene og vinduet.
Virkelig.
En kunstdame kom til butikken i dag. Hun likte det også.
Hun sa at du skulle ringe henne.
Og det synes jeg du skal, for du har noe helt spesielt.
- Nei, det har jeg ikke. - Du har evner, det mener jeg.
Også sånn en bra mann som han er, doktor!
Men du hadde vel rett, som vanlig.
Hvis bare kona hans ikke hadde vært så ålreit!
Men saken er at jeg vet at han elsker meg. Og jeg elsker ham.
Sorgen er så sødmefylt.
Gud, kjærlighet gjør vondt!
Vent litt... Mener du at Leo gjorde det slutt?
Kanskje de virkelig ikke er ment for hverandre.
- Hvem, da? - Leo og Marina.
Jeg har aldri sagt at hun heter Marina.
- Selvsagt har du det. - Nei, det tror jeg ikke.
- Beklager. Min feil. - Nei, hun heter det. Men jeg...
...husker ikke at jeg har sagt det.
Dere to elsker hverandre, ikke sant?
- Hvem da? - Du og Leo, for Guds skyld!
- Jøss, ja, jeg tror da det. - Ja eller nei? Stella, engasjer deg!
- Ja! - Bra! Sånn, ja.
Hvis han er den rette for deg, kan du ikke bare la ham gli forbi deg, vel?
Har du noe imot om jeg...? Får jeg lov?
Men han er gift.
Hva med min avhengighet av nederlag i form av gifte menn?
Din avhengighet av nederlag kommer av at du ikke vil engasjere deg!
Og det at du ikke vil engasjere deg kommer av din mangel på tillit.
Jeg er litt forvirret.
Hør på meg, Stella. Jeg er din psykiater.
Du må engasjere deg i dette forholdet, ellers vil du mislykkes.
Og hvis du mislykkes med dette forholdet...
...kommer du til å ende som en ensom gammel peppermø.
Leo. Det er meg, Stella. Jeg må snakke med deg.
Fort, fort.
Hør her, Leo, jeg er ingen ekteskapsbryter!
Det er ikke sant, men jeg vil ikke bryte ditt ekteskap.
Jeg liker kona di for godt.
Men jeg elsker deg.
I alle fall, saken er
- at doktor Tremor tror at vi kanskje har en framtid sammen.
- Hvem, da? - Doktor Tremor, psykiateren min.
Plager det deg at jeg går i terapi?
PSYKIATRI
OK, OK.
Hvorfor? Hvorfor? Hvorfor? Hvorfor kødder du med mitt liv?
- Jeg har aldri lagt hånd på henne. - Mitt liv, mitt liv!
Først sier du til kona mi at hun skal finne en kjæreste til meg.
Så forteller du kjæresten min at vi burde innlede et forhold!
Imens finner kona mi ut at jeg har en kjæreste.
Men det kan hun ikke gå med på fordi hun ikke håndplukket henne!
Nå ser hun stygt på meg over kjøttøksa. Hva har jeg gjort deg?
Det er en forvirrende verden. Jeg ville lyve om jeg sa noe annet.
Hva er problemet?
Herregud! Jeg prøver å redde ekteskapet mitt her!
Har det noen gang slått deg at kona di vil at du skal gå fra henne?
Har det slått deg at kona di kan ha funnet en annen?
Kona mi har ingen på si'.
- Det vet man aldri. - Det vet jeg. Vet du hvorfor?
Hvis hun hadde det, ville jeg skåret av ham ballene med forskjærkniven!
Unnskyld avbrytelsen. Hvor var vi?
Hva plager deg, doktor? Du kan stole på meg.
Jeg har et yrkesmessig sammenbrudd.
Jeg har gjort noe... utilgivelig.
Alex...
Du må slutte å se deg selv som ansvarlig for hele verdens skjebne.
Du er bare en psykiater som prøver å famle deg gjennom livets vridde vev.
Du opplever tydeligvis angst framkalt av stress.
Du kjenner henne også, hva?
Kjenner hvem?
Slakterens kone!
OK, OK. Du godeste!
- Jeg er glad for at du kom... - Dette må det bli slutt på, nå.
Mine pasienter er ute av kontroll fordi du er en psykiaters mareritt.
Du skjønner ikke. Jeg har funnet ut av dette. Jeg må bare forklare.
Du gjør orden om til et kaos som overgår kaos!
Hvorfor? Fordi du sprer smitte. Derfor.
Alle du kommer borti, går berserk.
Du er den eneste jeg kan se som hopper rundt som en sprø kanin.
- Alex Tremor, du elsker meg. - Nei! Nei, nei, nei.
- Ikke kjemp så hardt imot. - Ikke, ikke, ikke...
Innrøm at det er skjebnen. Hvorfor er du så sta?
Jeg er bare en lege. Siden jeg var seks har jeg bare villet hjelpe folk.
Jeg også.
- Det er ikke det samme. - Det er det.
Vi hjelper folk, begge to, på forskjellige måter.
Men vi står våre egne sanne følelser for nær til å se klart.
Marina, vær så snill.
Ingen flere eventyr, greit? Ser du ikke hvor farlig du er?
Å lytte til sitt hjerte og stole på sine følelser, er det farlig?
Vet du hva? Jeg håper jeg sprer smitte.
Livet handler ikke om dine fordømte bøker og teorier.
Livet er livet, og det er uryddig og komplisert, og det krever mot!
Det finner du ikke i noen bok.
Bare fordi du ikke skjønner det, er det ikke nødvendigvis sprøtt!
Ikke rart alle er fortapt her. Man kan ikke lukte tidevannet engang!
Nå begynner du med tidevannet igjen.
Kan du ikke takle ett problem uten å gjemme deg bak voodoo...?
Vet du hva? Kom deg ut, nå.
Gud!
Flytt deg, ditt rasshøl!
Lat som om du ikke ser ham.
Skatt, hva gjør du?
Jeg reiser.
- Hvor har du tenkt deg? - Hjem.
Jeg er veldig lei meg for alt rotet, Leo.
Jeg trodde virkelig at vi var ment for hverandre.
Ja. Jeg også.
Du har ikke vært noe annet enn snill mot meg.
Jeg ville bare så gjerne finne en å elske...
...og bli elsket av, at...
...jeg hoppet i den båten så fort at jeg ikke rakk å tenke over det.
Jeg ville ikke ha ønsket det på noen annen måte.
Gracie, himmelen faller.
Klokka er to om morgenen, Alex. Gå hjem.
- Jeg må snakke med deg. - Ja, vi må snakkes, Alex.
Men vet du hva du trenger akkurat nå? Søvn.
Ja. Kan jeg ligge over hos deg i natt? Jeg vil ikke være alene.
- Det passer ikke så godt, Alex. - Hva? Hva?!
Jeg har noen her.
Å. Ja, da så, Gracie.
Så fint.
- Du vil kanskje ikke synes det. - Er alt i orden, Gracie?
- Du har Robyn hos deg. - Jeg vet det.
Karrieren min er i ruiner, og min beste venn ligger med kjæresten min.
- Er ikke kjærligheten flott? - Det er ikke godt nok, Grace.
Vi er lykkelige.
Ikke riv ned det.
Så..?
Jeg kjøpte den nattkjolen til henne.
- Ring meg i morgen. - Meg også.
Borte er romantikken Som var så guddommelig
Den er ødelagt og kan ikke leges
Du må gå din vei Og jeg må gå min
Og nå som våre elskovsdrømmer har tatt slutt
Hva vil jeg gjøre
Når du er lang borte
Og jeg er deppa?
Hva vil jeg gjøre?
Når jeg lurer på
Hvem som kysser deg
Hva vil jeg gjøre?
Hva vil jeg gjøre
Med bare et bilde
Å fortelle om problemene mine til
Når jeg er alene
Med kun drømmer om deg
Drømmer som ikke vil bli sanne Hva vil jeg gjøre?
Når jeg er alene
Med bare drømmer om deg
Drømmer som ikke blir sanne
Hva vil jeg gjøre?
Marina?
Bestemor D'Arbo.
Ja, det er en glede å hilse på deg.
Jeg ville alltid at hun skulle gifte seg med en lege. Hun er på utkikken.
Og jeg har aldri lest Platon.
Verden er et ensomt sted uten ens frasplittede del.
Mysterier har alltid vært vanskelige for meg, og det har tillit også.
Men jeg har tro på deg, og jeg elsker deg.